Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Jeg vil fortælle jer om min rejse.
Hvor jeg tog hen, hvordan jeg kom dertil, og hvad jeg så på vejen.
Jeg troede, at jeg skulle forandre verden.
Men selvfølgelig var det verden, der forandrede mig.
Vi har brug for en læge! Hjælp os!
I må ikke være her.
Denne vej.
- De må ikke være her. - Det gør intet.
- Hvad er der sket? - Et bor.
- Hold ud, Sam. - De skal nok klare det.
- Du klarer det, Sam. - Hjælp mig dog.
De hører ikke til her.
- Han forbløder. - Han skal ud.
Hjælp mig!
- Hvad foregår der? - Et dybt sår.
- Han er på det forkerte hospital. - Han når ikke det rette.
- Få ham ud herfra. Nu! - Han forbløder!
- Han bløder! - Det er forkert!
Kom så! Få ham ud!
- Hvad er der galt med Dem? - Tag bagtrappen.
Det er mig en stor fornøjelse at introducere vores taler og ven:
Dr. Jude Gresham.
Tak.
Østanatolien er et barskt område. Folket er fattigt, men hårdtarbejdende.
For dem er moderne medicin et revolutionært koncept.
- Du kunne have skiftet. - Undskyld. Jeg havde ikke tid.
Derfor er det amerikanske missionshospital i Van så afgørende.
For mange i regionen er hospitalets den eneste tilgængelige lægehjælp.
Folk rejser hundreder af kilometer.
Og vi kan kun hjælpe dem-
- på grund af generøse donationer fra hjertevarme kristne som jer.
Vi møder naturligvis forhindringer.
I Østanatolien kan man møde ubeskrivelig vold og krænkelser.
Men man møder også en stærk ånd.
Og de, der har overlevet...
Da jeg først ankom til Van som nyuddannet læge...
var det min plan at arbejde der et år-
- vende hjem til USA og åbne en blomstrende praksis.
Det er otte år siden.
Jeg havde ikke planlagt det-
- men da jeg lærte disse mennesker at kende og levede blandt dem-
-vidste jeg, at jeg aldrig ville rejse.
Tak.
- Det lyder som en hvirvelvind. - Det har det været.
Jeg har besøgt flere hospitaler for at komme ajour med udviklingen.
Ja, den medicinske videnskab har gjort fantastiske fremskridt.
Bare vi kunne fremme lægernes tankegang.
- Lillie... - Hvad mener De?
I går blev en mand afvist fra hospitalet-
- fordi hans hud havde den forkerte farve.
De må undskylde vores datter, dr. Gresham.
Jeg kan forsikre Dem, at vi ikke afviser nogen-
-på grund af deres farve eller religion.
Det er imod alt, hvad vi tror på.
Jeg vil gerne vise Dem noget, dr. Gresham.
Er den ikke smuk?
- Den er meget flot. - Den var min brors.
Han læste til læge, da han døde.
- Jeg kondolerer. - Jeg vil donere den til Deres mission.
Kan De ikke bruge en bil?
Naturligvis, og jeg sætter pris på tilbuddet.
Men jeg kan ikke få den til hospitalet.
Hvorfor ikke?
Toget kører kun en tredjedel af vejen-
- og vejene er bare uvejsomme spor gennem bjergene.
Gedestier faktisk.
Jeg skal nok få den frem.
Den skal have et formål.
Er det mon ikke Dem, der vil have et formål, miss Rowe?
Jeg leder nok efter noget, en måde at bidrage på.
Hvad end den er, skal De nok finde den.
Jeg håber, at vi skal mødes igen.
Også 1.99-
Europa er på vej i krig.
Der er ingen garanti for, at bilen eller lægemidlerne-
-vil nå frem til dr. Greshams hospital.
Hvad nu hvis jeg selv bragte dem frem?
Hvad mener du?
Jeg kan sejle til Istanbul og sørge for, at de når frem.
- Personligt? - Ja.
Du har hjertet på rette sted, Lillie, men den rejse er alt for farlig.
Det er utænkeligt. Det kommer ikke på tale.
En ung kvinde, alene i den del af verden?
Nej-
- Jeg har allerede arrangeret det. - Hvad har du?
Jeg har sørget for rejsen for mig selv og forsyningerne.
Jeg brugte min arv fra bedstemor.
- Det handler ikke om penge, Lillie. - Du er 23.
Alle dine venner er gift og har familie.
Vi har givet efter for dine griller.
- Griller? - Sygeplejeskolen.
Du arbejder med fattige.
Tiden er inde til at slå sig ned, ikke at løbe jorden rundt.
Desværre, kære. Vi kan ikke tillade det.
Bestemt ikke.
Jeg elsker jer begge.
Men dette er noget, jeg må gøre.
Lillie?
TO MÅNEDER SENERE
Miss Rowe?
- Deres ting bliver snart losset. - Tak, Thomas.
Sir?
Sir? Undskyld mig?
Ignorer ham. Fortsæt.
Undskyld?
En særlig velkommen. Han taber børsten, og De samler den op.
Så får De verdens dyreste skopudsning.
Undskyld. Ellers tak.
- Tak. - Det var så lidt.
- Er De amerikaner? - Ja.
Jeg ville se moskeen. Kan De fortælle mig vejen?
Det kunne jeg, men det er nok lettere at vise Dem den.
Kom. De vil vel ikke gå glip af Istanbuls smukkeste moske?
Kom.
Tag skoene af og dæk Deres hår til.
Det er som at være inde i Guds tanker.
Det lader til, at vores tid i Guds tanker er forbi.
Farvel.
Tak, mr...
Løjtnant Ismail Veli fra den osmanniske hær.
Når jeg ikke leger guide for unge amerikanske damer.
Lillian Rowe.
Jeg håber, at De får et behageligt ophold i mit land.
Behageligt, men kort. Der er krig på vej.
Jeg beklager, men jeg kan ikke længere garantere levering.
Osmannerriget kan gå i krig, hver dag det skal være.
Varer til de amerikanske missioner tilbageholdes.
Deres eneste valg er at vende hjem.
Jeg korn ikke så langt blot for at vende om.
Der er måske én måde, hvorpå De kan opnå tilladelse.
Ja?
De må finde en militæreskorte.
Det er latterligt, onkel.
Den amerikanske pige bad om dig. Se det som en mulighed.
En mulighed?
Hospitalet lægger midt i ingenting.
Når krigen starter, vil Rusland forsøge at udvide sine grænser ind i Anatolien.
Spørgsmålet er, om armenierne i regionen vil stå på Rigets side-
-eller slutte sig til russerne imod os.
- Så jeg skal være spion? - Lad os nu være ærlige.
Dit navn og din charme har båret dig så vidt.
Men nu må du bevise dit værd.
Godt så.
Jeg ved bare ikke, hvornår jeg kommer tilbage.
Løjtnant Veli.
- Jeg kan ikke takke dem nok. - Faktisk bør jeg takke Dem, miss Rowe.
Nu kan jeg sætte min militære karriere på hold-
- og hjælpe Dem med at slæbe kasser og den latterlige bil ud i ingenting.
Løjtnant Veli.
De må undskylde, hvis rejsen forstyrrer Deres store planer-
- men siden Deres landsmænd har desperat brug for lægehjælp-
- bør De tænke på deres behov i stedet for Deres egne.
De må ikke være her.
Miss Rowe!
Vi har skikke her, som De må overholde, hvis De skal klare Dem.
Tak for påmindelsen, løjtnant...
- De bør ikke strejfe om. - Jeg klarer mig fint.
Er det Ararats bjerg, hvor Noah landede?
Ja. Vi kalder det Agri Dagl.
Agn Dagl?
Noah og Syndfloden. Adam og Eva.
De er også en del af islamisk kultur.
Er de?
Adam og Eva?
I den islamiske fortælling blev de dog ikke forvist fra haven.
De blev anbragt forskellige steder, så de måtte lede efter hinanden.
Hold Dem venligst i nærheden.
Vågn op!
Hvad end der sker, så vis dem ikke.
Gem Dem!
Vi har lægemidler til missionshospitalet.
Det er blot medicin og forsyninger til folk i nød.
Dine støvler er militære.
De er bare støvler.
Slip riflen, tyrker.
Jeg ved, hvem du er soldat. Spørgsmålet er, om jeg dræber dig.
Eller stopper min kristne samvittighed mig?
Hej! Skal vi dræbe denne tyrkiske hund?
Hop ind!
Kør, kør!
Kom så!
Fang ham!
Jeg kan ikke styre den!
Kom så!
Vi er heldige, miss Rowe.
- Heldige? - Ja.
Jeg mistede forsyningerne og bilen.
- Min brors bil. - Dem havde de taget.
- De havde også taget noget andet. - Hvad er det?
Vores liv.
- De kan bruge den som pude. - Tak.
- Tak, løjtnant. - Undskyld for arrangementet.
Jeg håber, at De kan sove lidt.
Hallo!
Hvordan siger man "hallo" på tyrkisk?
Merhaba.
Er det missionen?
Nej, det er garnisonen, hvor jeg er udstationeret.
Missionshospitalet er derovre.
Kom.
Du nåede frem.
Farvel, miss Rowe.
Jeg håber, at vi kan se hinanden...
Miss Rowe?
Hvad laver du her?
- Lillie? - Det er en lang historie, dr. Gresham.
- Er alt vel? - Ja, helt fint.
Dette er min eskorte, løjtnant Veli.
- Løjtnant, dette er dr. Gresham. - Doktor.
Løjtnant. Tak, fordi De bragte hende sikkert hertil.
Det var min glæde.
Lad os få dig ud af solen.
Tak, løjtnant.
Hvad er der så sket med dig?
Jeg... jeg kom med lægemidler og min brors bil som lovet.
- Har du bilen med? - Desværre blev den stjålet.
Af banditter sammen med alle forsyningerne. Undskyld.
Du er her og i live. Det er det vigtige. Kom.
Siden jeg ikke har forsyningerne...
- Jeg vil gerne melde mig frivilligt. - Vil du være sygeplejerske her?
- Har I ikke brug for sygeplejersker? - Meget.
- Det er dr. Woodruff, grundlæggeren. - Må jeg møde ham?
Selvfølgelig.
Garrett.
Hvad er der?
- Hvem er det? - Hun hedder Lillian Rowe.
Hun er rejst fra Philadelphia med lægemidler.
Der var desværre et problem, men jeg vil gerne blive...
Blive? De kan ikke blive.
- Hvad taler hun om, Gresham? - Hun er uddannet sygeplejerske.
Hun har tilbudt at hjælpe. Vi har ikke råd til at...
Miss Rowe?
Rejs hjem.
Rejs hjem med det samme.
Er alle her ved at miste forstanden undtaget mig?
Dette er intet sted for en kvinde.
Undskyld. Dr. Woodruff kan være lidt direkte.
- Vil du se hovedstuen? - Ja.
- Som du kan se, har vi 24 aktive senge. - Doktor.
- To... - Doktor.
Undskyld mig.
Goddag.
Hvad hedder du?
Jeg hedder Lillie.
Hvad hedder du?
- Aghavni. - Aghavni.
Sikket smukt navn. Aghavni.
Hvad er det?
En fugl?
Betyder Aghavni "fugl"?
Due.
Aghavni betyder "due".
Er det malaria?
Malaria?
Vær opmærksom på symptomerne.
Den dybe bronkiale hoste.
Kroppen er helt dækket af røde udslæt.
Det er tyfus.
Ikke malaria.
De kan ikke engang genkende tyfus. Hvor er De udlært?
Dr. Gresham! Doktor!
Han trækker ikke vejret.
Tag dig af ham, Zoya.
- Ingen puls. - Pupillerne er ikke sammentrukne.
Han er stadig i live.
- En lungebyld i øvre højre kvadrant. - Den knuser hans hjerte og lunger.
Skalpel.
Gaze.
Tang.
Jeg fanger dig, din lille due!
Fangen
Zoya, vil du holde øje med hende?
Hvordan er det sket?
Lillie.
Lad os tage os af det her.
Sygeplejerske Rowe, De kender vist vores ven, Christapor.
Ven?
Han vil sælge os dette fine udstyr, som vi mangler så desperat.
Forventer De betaling for det, De har stjålet?
Jeg fandt disse ting i bjergene.
Løgn! Han er tyv.
Unge kvinde! Få styr på Dem selv. Vi prøver at udføre forretning her.
Meget fint udstyr.
Men vi kan ikke betale det, du beder om.
- Min pris er meget rimelig. - Den er for høj.
- Jeg vil ikke afpresses. - Lad mig finde ud af noget, Garrett.
Vi har brug for det udstyr.
Tag miss Rowe med ind. Lad mig om det her.
Christapor.
Er der noget andet, vi kan gøre for dig?
Det er vel ikke en opsigelse?
Nej, det er til mine forældre.
Jeg troede, at du ville være glad. Din brors bil er her endelig.
Jeg forstår ikke forretninger med tyve.
I det armenske samfund anses Christapor og hans mænd for helte.
De forsvarer kristendommen mod de tyrkiske muslimer.
Jeg troede, at vi skulle være neutrale.
Denne krig i Europa...
Den vil knække Anatolien midtover.
Armeniere på en side og tyrkere på den anden.
Det bliver blodigt, og mange vil dø.
Vi behøver dine forsyninger for at hjælpe alle.
Forstår du nu, hvorfor jeg måtte gøre det?
Det begynderjeg at gøre.
Godnat.
DER ER ERKLÆRET KRIG: HELE EUROPA ER KAMPBEREDT
Mine forældre døde, da jeg var ung. Jeg er ikke bundet til nogen.
Men du har familie.
Min bror Frank var den eneste, der forstod mig.
- Du sagde, at han døde? - Tuberkulose.
Det er jeg ked af, Lillie.
Han læste til læge.
Da han døde, vidste jeg derfor lige, hvad jeg ville.
Frank havde elsket det her.
09 du?
Kom!
Jeg forstår det ikke.
Det er begyndt. De dræber hinanden nu.
Total krig raserede i Europa.
Den blev kendt som Første Verdenskrig.
"Krigen, der skulle ende alle krige."
Vi læste nyheder om rædslerne og grusomhederne.
Skyttegravskrig. Ingenmandsland.
Giftgas.
Kampe i luften.
Ofte fandt slagene sted flere uger eller endda måneder, før nyheden nåede os.
Selv om det hele føltes så langt væk-
- vidste vi, at vi ikke ville undgå dens blodighed længe.
Stå rør, løjtnant.
De kender vist Miss Rowe.
- Løjtnant Veli. - Miss Rowe.
Miss Rowe rejser til en landsby med en patient om to dage.
De skal være hendes officielle eskorte.
Det er en stor ære at eskortere Dem.
Det glæder mig at høre.
Det var alt, løjtnant. Jeg arrangerer det hele.
ÆTER
Hvad er der sket?
Mænd kom. Onde mænd. Med pistoler og sværd.
- Var de klædt som ham? - Nej, de var ikke soldater.
- Er her sårede? - Ja.
Din ven, løjtnant Veli, er her ikke for at beskytte dig.
Han skal samle information om de omkringliggende landsbyer.
Vi kan ikke efterlade Aghavni her.
Vi har intet valg, Lillie.
Børnene er alt, hvad de har nu.
Er alt i orden?
Ja, men vi må snart af sted.
Selvfølgelig. De skal aflægge rapport.
De har Deres mission, doktor, og jeg har min.
Min mission er at redde liv.
Og min er at tage dem?
Gør min uniform og våben mig til morder?
Ja.
Dette var ikke min hær.
Disse folk er under jeres beskyttelse.
Hvis I tillader den slags, støtter I deres sag.
Hvilken sag?
At drive alle kristne ud af Anatolien!
- Det vil jeg aldrig støtte. - Det gør De.
De er soldat, og soldater tager imod ordrer-
-uanset hvor mange uskyldige der dør.
De kender mig ikke.
Jeg ved, at det er mænd som Dem, der udgyder blod-
-som mænd som jeg skal tørre op.
Stop nu, begge to!
Vi rider.
Nu du har set det tæt på...
hvordan de lever og dør...
vil ingen bebrejde dig, hvis du vil rejse.
- Tror du, at jeg vil rejse? - Nej.
Men nu forstår du, hvorfor armenierne må kæmpe.
Er det derfor, du skjuler våben for dem? I kapellet.
Du synes, at det hykleri.
Jeg kan se, at du mener, at det er det rette.
Gør du ikke?
Jeg er ikke sikker.
I den korte tid du har været her, Lillie-
- er jeg begyndt at spekulere. Måske er dette en slags...
Jeg forstyrrer.
- Har De spist aftensmad? - Nej, det har jeg vel ikke.
Så sid ned. Jeg henter den.
Du bør spise noget, Garrett. Jeg går aftenstuegang.
Han er forelsket i Dem.
Er det forkert?
Jeg vil helst ikke se ham skuffet.
Jeg sagde det, første gang jeg så Dem. Dette er intet sted for kvinder.
Jeg er ikke bange, dr. Woodruff.
Nej-
De er ikke bange.
Det var hun heller ikke.
Jeg kender ikke Deres tilgang til lægegerningen, miss Rowe.
Måske har De et overskud af storhed for at lindre menneskers lidelser.
Kender De min tilgang?
Det er et spil.
Et blodigt spil.
Et, hvori vi sætter vores små hjerner og evner-
- op imod ødelæggelsen og sygdommens kræfter og taber.
Vi drukner i død.
Det forventer jeg ikke, at De forstår.
Men det vil De.
Glasskåret er tæt på.
Han mister øjet, hvis vi ikke er nøjagtige.
Dr. Gresham.
Lad mig gøre dette færdigt, Garrett.
Måske, ja. Det er god træning for dig.
Hold hans hoved.
Dr. Woodruff?
Rør det ikke.
Tyfus.
Jeg kunne ikke redde dem.
- Jeg forstår. - De...
De forstår ikke.
De vil tro på en Gud, der god og retfærdig.
Han er ikke retfærdig. Han er grusom.
Han er mere grusom, end man kan forestille sig.
Lad os få Dem i seng.
Godt.
Hvad hed Deres kone?
Marie.
Åbnede De hospitalet sammen med hende?
Ja.
Ville hun ønske, at De straffede Dem selv sådan?
- Godt. - Godt.
Hvordan fandt du mig?
- Jeg så dig fra fortet. - Holdt du øje med mig?
Jeg beundrede landskabets skønhed.
- Er det en ø? - Ja, den hedder Ahtamar.
Herfra ligner den et fatamorgana.
Der er en gammel kirke der. Den er smuk.
Som kristen er du velkommen. Med officiel eskorte, naturligvis.
Naturligvis.
Kom.
For et par mønter lader han os måske låne båden.
Ude på vandet forsvinder resten af verden altid.
Det er som at være inde i Guds tanker.
Her er smukt.
Tak. Det er mit land.
Er du glad for, at du korn?
- Til øen? - Nej, til dette.
- Du er meget modig. - Jeg flygtede.
Hvorfor?
Jeg kunne ikke være det, andre ville.
Hvad med dig? Ville du altid være soldat?
Jeg havde intet valg.
Sådan gør vi i familien.
Kast du også.
Flot.
Ville du ikke gerne rive dig fri?
Frihed er en illusion. Vi påtager os alle de roller, vi får givet.
Det tror jeg ikke på.
Gør du?
Mindre og mindre, for hver gang jeg ser dig.
Så meget for en brise hjem.
Det generer mig ikke at flyde lidt.
Jeg har villet røre dig, næsten lige siden vi mødtes.
Men jeg er muslim, og du er kristen.
Vi deler så lidt.
Var Adam og Eva muslimer?
- Eller var de kristne? - De var hverken eller.
Men de delte den samme Gud.
Hvordan siger man "kys" på tyrkisk?
Buse.
Buse, så.
Det lader til, at vi har vind.
- Vi var bekymrede for dig. - Jeg har det fint.
Må jeg tale et ord med løjtnant Veli?
Farvel, miss Rowe.
Løjtnant.
Tak.
De forstår vel, at den unge dame er vores ansvar?
Undtaget når hun forlader byen, så er hun mit.
Lad os slået noget fast. Deres religion misbilliger omgang med kristne kvinder.
Miss Rowe og jeg er venner. Eller misbilliger Deres religion det?
- Jeg vil ikke se hende forledt. - Forledt?
De ved, hvad jeg taler om.
Bare rolig, dr. Gresham. Hendes ære er intakt.
Hvad skal det betyde?
Det her er uacceptabelt.
Jeg finder mig ikke i det.
Bandagen skal skiftes to gange dagligt.
Hold nøje øje med tegn på feber.
Jude.
Du er vred.
Selvfølgelig er jeg vred.
Men jeg kan ikke bestemme over dig.
Det er op til dig og din samvittighed.
Du og jeg kender hinanden.
Vi deler de samme drømme.
Den samme tro.
Vi kan skabe et liv sammen.
Undskyld, Jude.
Det overraskede ingen, da osmannerne stillede sig på Tysklands side.
Eller da Rusland erklærede Riget krig og indledte en enorm invasion fra øst.
Vores landsby, Van, lå lige på den russiske hærs vej.
For nogle af de lokale armeniere var russerne vejen til frigørelse.
Osmannerne tog skridt til at knuse de armenske rebeller-
-og rebellerne kæmpe imod.
Armenske rebeller har overtaget byens centrum-
- og vil holde på det, indtil russiske tropper kan slutte sig til dem.
De skal trænge igennem deres forsvar og vurdere deres styrke.
Hvordan kan vi kende forskel på rebeller og almindelige borgere, oberst Khalil?
Rebellerne er dem, der prøver at dræbe jer.
Kom så. Af sted!
Af sted.
Kom så!
Hvem er så det?
Dette er en patient.
Mere specifikt. Tyrker? Armenier?
En, der kommer sig efter et slag mod sit venstre ben.
Dr. Woodruff.
Jeg insisterer på, at disse senge overlades til den osmanniske hær.
Flaget over denne mission er amerikansk, ikke osmannisk.
Under international ret må vi forvalte frit.
Jeg byggede hospitalet for at hjælpe de mest trængende.
Så når nogen af jeres drenge bliver båret hertil-
- med et manglende ben eller deres indvolde i hænderne-
-tager vi os af dem.
Gennemsøg hospitalet. Se, hvad de skjuler.
- Det har De ikke autoritet til. - Det er krigstid, doktor.
Jeg har al den autoritet, jeg behøver.
Lad os gå herind.
Dette er uhyrligt. I kan ikke bare gå herind.
Dette er et helligt kapel, løjtnant.
Vil I ikke nok?
Her er intet af interesse for jer.
Vil I ikke nok?
Stop.
Gå ud og gennemsøg staldene.
Tak.
Lillie.
Jeg må se dig.
Min regering vil høre om dette.
Russerne brænder sig vej fra øst og når snart hertil.
Lad os se, hvordan De klarer dem. De er barbarer.
I amerikanere og europæere...
Hvad end I kommer hertil for at hjælpe, kæmpe eller skabe profit-
-vil I altid være uanselige.
Vi foregiver ikke at være andet.
Da jeres lande stadig var mose og skov-
- havde kultur allerede lyst vores lande op i årtusinder.
Og når I er intet mere end historie-
- kollapset i mørke, som Rom og Grækenland-
-vil vi stadig være her.
- Goddag. - Goddag.
Vi har ikke meget tid, Lillie. Jeg må af sted på en mission snart.
Er du sikker?
Har du ventet på mig?
Lillie.
Du var sammen med ham.
Lillie?
Ja?
Jeg er så ked af det.
Den russiske invasion var over os.
Nogle armenske rebeller sluttede sig til russerne mod den osmanniske hær-
-og al helvede brød løs.
Nær os blev armenske mænd taget fra deres hjem-
- og indkaldt til at tjene i den osmanniske hær-
- mens man begyndte at drive armenske kvinder, børn og ældre sammen.
Ismail blev sendt ud på, hvad der forekom en selvmordmission-
- for at ødelægge våben i et arsenal, russerne havde erobret-
-og stærkt bevogtede.
Jeg er Deres guide.
Dig? Hvor er alle de andre?
De andre var kujoner. De flygtede, da russerne kom.
- Hvad hedder du? - Ahmet, Løjtnant.
Godt så, Ahmet.
- Hvornår erobrede russerne arsenalet? - For tre dage siden.
Jeg skal vide, hvor våbnene er.
Våbnene er bag den dør.
- Gå tilbage, - Jeg vil hjælpe Dem.
Du er for ung. Vent ved hestene.
- Af sted! - Hvortil?
- Jeg har intet sted at gå hen. - Gå til hospitalet.
Fortæl den amerikanske sygeplejerske, at løjtnant Veli sendte dig. Af sted!
Bær hende ind bagved, tak. Tak.
Tyrkerne har opgivet garnisonen og forladt byen, Lillie.
De russiske soldater kommer.
Men du så ham ikke?
Du så ham ikke dø?
Jeg må finde ham.
- Du bliver dræbt. - Jeg må finde ham.
Du tager ud for at finde en død mand, Lillie.
Han er ikke død.
Tag den her.
Tak, dr. Woodruff.
Jeg håber, at du ikke får brug for den.
Gud velsigne dig.
Jeg ser det mere og mere hver dag.
Landsbyer revet itu.
Hvordan denne krig ødelægger liv.
Brødre kæmper mod hinanden.
Landsbyboere flygter fra deres hjem uden at ane, hvor de skal tage hen.
Alle flygter de bare fra krigen.
Kun knyttet af en fælles smerte.
Lillie.
Ismail!
Her.
Drik noget vand.
Tak.
- Jeg tager mig af dig. - Jeg har det fint.
Vent.
- Stop! - Hvad er der?
Stop bilen.
Åh, nej.
Få os derned.
Hvem bestemmer her?
Det gør 199-
Jeg er din overordnede. Gør honnør!
- Hvad laver I? - De er bare armeniere.
Jeg er løjtnant Ismail Veli, og disse mennesker kommer med mig.
Hvorfor?
På oberst Khalils ordre. Til afhøring.
- Også børnene? - Ja.
Dem alle.
- Jeg tager det fulde ansvar. - Nej.
- Hvad? - Nej. De er vores.
Det er ikke en anmodning.
Jeg beordrer dig til at frigive dem.
Frigiv dem!
Af sted.
Kom så. Af sted.
Af sted!
Lillie!
Tag hende. Af sted!
- Op i bilen. - Vent, løjtnant.
Hvornår udstedte obersten den ordre?
Tidligt i morges.
Oberst Khalil blev dræbt i aftes.
Prøv ikke at stoppe os.
Kør!
Det skal nok gå.
Der er to kugler. Interne skader.
Ved du, hvilken position du sætter os i?
- Du nægter ham ikke hjælp. - Jeg sagde det jo.
Vi afviser ingen.
Gaze.
Russerne!
- Ud... - Gaze.
Gaze.
Dette er et hospital!
Har I sårede, er de velkomne.
Vi tager os af jeres sårede.
Men mænd med våben må forlade stedet.
- Hvad laver du, Ismail? - Nej, kom ikke.
Hvis russerne finder mig, dræber de jer alle.
Min hær er på den anden side af søen.
Hvis jeg bare når derhen...
Ja...
Kosakker.
Stop.
- Hold op med at ro. - Nej.
Se, Ismail.
Kan du ikke se det? Vi er næsten, hvor du er sikker.
Stop. Hold op med at ro.
Men vi er så tæt på.
Vi er så tæt på.
Bare vær hos mig.
Jeg er her.
Jeg er her hos dig.
Jeg er hos dig.
Se, Ismail.
Inde i Guds tanker.
Ja.
Jeg husker det.
Og jeg vil aldrig glemme det.
Lillie...
Vær ikke bange.
Ismail?
Ismail...
Da jeg først ankom, havde jeg en mission.
Jeg ville gøre en forskel.
Det tog så meget fra mig.
Jeg tror ikke, at jeg nogensinde vil holde op med at tænke på ham.
Men nu forstår jeg bedre end nogensinde, hvorfor jeg må blive ved.
Jeg er en af dem nu.
Som dem tror jeg stadig på en Gud, der er god og retfærdig.
Og jeg ved, at freden vil komme igen en dag.
Trine Nørgaard BTI Studios
Danish